- Hur mycket betalar dina föräldrar? - Jag vet inte. Jag lovar.
- Det är säkert värt mer än mitt hus. - Nej. Jag är ingen snobb.
- Jo, det är du. - Nej, jag är bara bildad.
Och all din bildning, vad ska du göra med den?
- Du, då? Kan du nåt mer än gymnastik? - Ja, men... Du fattar inte.
Man går upp fem och tränar i två timmar.
Jävlar. Det skulle inte jag fixa. Jag behöver min skönhetssömn.
Ja... Jag somnar ofta i skolan.
- Jag får inte. - På allvar?
Jag får varken dricka eller röka. Jag är jättetråkig.
Jag tog in den i landet i delar. En sån här går rakt genom en.
Vill du se? Ja, det vill du.
Man ställer ner den så här, drar upp den och släpper den igen...
Man tar pilen och stoppar in den där...
- Sen är man klar. Vill du prova? - Nej.
- Är du säker? - Nej, jag vill inte...
- Fan! Förlåt! - Herregud...
Fan, fan, fan...
Översättning: Peeter S. Randsalu www.btistudios.com.
- Vad är det med din mobil? - Min mamma tog den. Kom in. Tyst.
- Oj, vilket ställe. - Du är född till inbrottstjuv.
Det kanske är det jag ska jobba med.
Aj, fan! Det är ingen fara. Det går över om en stund.
Det händer inte lika ofta längre.
- Grattis på födelsedagen. - Tack.
Det var gulligt.
- Att du aldrig har varit här... - Här behövs en kvinnlig hand.
- Jag behöver en kvinnlig hand. - Mark... Vi måste prata.
Om en stund.
Nå? Vad hände?
Min mamma tvättade mina kläder och hittade lite gräs. Hon blev galen.
Jag får inte ens gå ut längre. "Vi som litade på dig..."
- Varför ser du så nöjd ut? - Jag trodde att du inte ville prata.
Att du hade dumpat mig. Jag ringde ju bara 50 gånger.
Vänta lite.
Mark...
- Har du rökt? - Det är rökelse.
- Du behöver den här till dina läxor. - Kan jag få min mobil också?
Från Kelly? Så gulligt.
- Jag vet vad du känner, men... - Ge mig min mobil.
Hon jobbar i ett snabbköp.
Hennes hus ser hemskt ut. Det ligger sopor överallt.
- Har du varit hemma hos henne? - Jag var orolig.
- Är det hon som ger dig knarket? - Jag gav det till henne.
- En vän som jobbar på socialen sa... - Mark?
Jag hittar inte den jäkla hunden. Kan du kalla på honom?
Hunden kommer alltid tillbaka. Vi diskuterade precis Marks attityd.
- Hunden får inte börja jaga får. - Otroligt.
Vi har en familjekris och du är orolig för får.
- Det gäller vår son. - Din son.
Jag går och letar efter hunden. Gå. Jag måste klä på mig.
Vi har ingen socialarbetare. En familjestödjare har kommit ibland.
- Jag ska gå. Vi ses i morgon. - Stanna här.
Jag vill inte skapa ännu fler problem.
- Mark... - Stanna här. Snälla. Snälla, stanna.
Jag fyller år i morgon. Snälla...
Min mamma kommer säkert in när jag är ute, så vi får gömma dig.
Mark!
Din väska är ju full med skit.
Vad är det?
- En olyckoamulett. - Du sa att du hade kastat den.
Förlåt. Jag ska göra det.
Herregud... Och så kallar folk mig morbid.
Förlåt.
Vill du gå och lägga dig?
Jag ska berätta en hemlighet. Hon ligger med en av grannarna.
Du skojar...
En dag struntade jag i att gå till skolan och gick hem igen...
Där var de, och höll på för fullt.
- Sa du inget till din styvfar? - Jag tror att han vet.
Han vill nog ta dem på bar gärning.
Helt jävla sjukt.
Sydamerika... Mexiko.
Guacamole...
Guatemala.
Och sen Brasilien. Jag skulle ha tävlat där.
Då säger vi Rio. När åker vi?
Det vore härligt...
Mark... Vi var inte tillräckligt försiktiga.
Jag vet. Tänk att mamma hittade grejerna.
Nej, inte det.
Jag är gravid.
- Det finns inget att prata om. - Varför är du så här?
- Jag behöver en cigg. - Du får sluta med det.
- Och med allt annat du gillar. - Än sen? Jag har gjort det förr.
Jag har hela mitt liv framför mig.
- Vad var det? - Byt inte samtalsämne.
- Är det din mamma? - Jag tror inte det.
Mark? Vad gör du, Mark?
- Nej. - Stanna här.
Nej... Lämna mig inte, snälla.
Kom tillbaka!
- Hjälp honom upp. - Han är skadad.
Vi tar med honom upp.
Jag tar hand om dig senare!
- Hjälp honom upp. - Där uppe.
- Här inne. - Lägg honom på sängen.
- Fan också! - Bandage.
Kläder, nånting... Kom igen!
- Vi måste ta ut den. - Då förblöder han.
Ta det lugnt nu. Fokusera.
- Jag tänder. - Vi sa att vi inte skulle tända.
Vi måste se vad vi gör.
- Han måste till en läkare. - Då sabbar vi hela planen.
Ingen åker nånstans. Jag har varit med om värre.
- Har vi familjen? - De sitter där de sitter.
Ni skrek som småflickor allihop. Använde nån riktiga namn?
Nej, jag tror inte det.
Om de hörde våra namn måste vi döda dem. Är du säker?
- Ingen sa några namn. - Ni två fortsätter utan mig.
- Vi klarar det. - Jag med.
Nej, du stannar här. Vi gör som vi har sagt.
Den enda skillnaden är att jag inte försinkar er. Jag väntar här.
Ring den där kvacksalvaren Fallon. Han kan komma när vi är klara.
- Vi kan ta hit honom nu. - Nej.
Det finns 27 miljoner i facket i dag. Vi följer tidtabellen.
Ni kommer hit och tar mig till honom när vi är färdiga. Okej? Ja?
- Vi har ju gjort det svåraste, Shane. - Inga jävla namn.
- Jag borde åka dit nu. - Vi följer tidtabellen.
Se till att de byter om nu.
Åk till akuten... Lägg i stabilt sidoläge.
Tryckförband... Hur knyter man ett förband runt magen?
Stoppa blödningen...
Kom in hit!
Det står att man ska höja såret över hjärtat. Hjälp mig höja sängen.
Kom igen. Ta de där böckerna.
- Räcker det? - Det räcker.
Vi räknar till tre. Ett, två, tre.
Vänta. Ställ ner den.
Frun. Hon är läkare.
Jag behöver plats. Stå där borta.
BEHÖVER HJÄLP FAMILJ GISSLAN
RING POLIS...
Jag behöver kokande vatten och handdukar skurna i remsor. Nu.
Jag måste ta ut den här. Jag är läkare. Jag vet vad jag gör.
Jag kan inte göra mer. Såret är djupt och han har förlorat blod.
Han har inre blödningar och det kan finnas glasbitar kvar.
Ni behöver min man, eller hur?
Och ni håller oss som gisslan för att han ska lyda er.
Om det här går snett...
...klarar vi oss inte, eller hur?
Då får vi hoppas att allt går bra.
- Vi måste höja upp sängen. - Var inte dum.
- Jag tar hand om det här. - Nej!
Det är rent där nere.
Vi tänker inte ta med din pojke. Vi lämnar honom här.
- Det var det jag sa. - Jag gillar inte hans attityd.
Jag sa väl det, eller hur?
- Jag måste ta pistolen. - Du stannar här.
- Nån måste ta din plats. - Hans kompis gör det.
Du stannar här med polisradion och gisslan.
- Fan... - Du måste städa bort allt blod.
- Jag är ingen städare. - Det måste vara helt rent.
Vi räknar med dig. Se till att städa bort varje droppe.
Det här är bara skitsnack.
- Litar du inte på mig? - Jag har bestämt mig.
Du... Kom hit.
Kom hit.
Jag vill inte att han ska höra.
Kom hit. Jag har ont och jag är rädd.
Jag sa att du skulle klara det. Jag sa att du var stabil.
- Jag kan göra det här. Det kan jag. - Jag vet.
Din tid bakom galler gjorde underverk för dig.
- Du slipper ju grovjobbet. - Ta det lugnt. Behåll kontrollen.
Det är du som är chefen.
- Mår du okej? - Javisst. Helt jävla fantastiskt.
Sätt i gång nu.
- Vad är det? - Tändvätska.
Ditt DNA finns överallt. Det går aldrig att få bort.
Enda sättet är att bränna det, madrassen, alltihop.
Du har alltid gillat att tutta fyr. Se till att jag inte är här, bara.
Javisst.
- Jag borde göra jobbet. - Din plats är här.
Jag har planerat det här i månader och du har varit ute i några veckor.
Du borde vara tacksam för att du får vara med.
Varför pratar du med mig som om jag vore ett barn?
Nånstans lugnt, mitt ute i obygden. Ett pensionat. Betala kontant.
- Ligg lågt i ett halvår... - Vad är det här?
Vet du vad jag gjorde först när jag kom ut? Jag hälsade på Lucille.
Har du träffat henne på sistone?
Nej. Jag har inte sett henne på flera år.
Hon har en unge nu också. En vacker liten sak.
Mitt första knull som fri man.
Inget går upp mot det.
Sätt på högtalaren.
- Hallå? - Det är dags. Är allt bra?
- Bara fint. - Starta klockan. - Vi är på plats nu. Hör du mig bra?
- Klart och tydligt. Nummer två? - Uppfattat. På plats.
- Det är lugnt. Inget på polisradion. - Lugnt och fint.
- Vi är på väg genom grinden. - Visa ditt passerkort. Så, ja./i.
Vi är inne. Jag tar hand om vakten.
- Ursäkta mig... - Ja?
- Vi är på väg in. - Jag är på väg.
- Kom igen! - På väg till säkerhetscentralen.
Håll dig framför mig, Doug. Försök se lite mindre nervös ut.
Mr Fairfield? Den här polisen vill prata med dig.
- Vad gäller det? - Ner på golvet!
Gör som han säger. De har min familj. Sätt inte på larmet. Lyssna på honom.
- Ner på golvet! - Du! Händerna bakom ryggen. Nu./i.
- Det var säkerheten, det. - Jag kommer in.
Glöm inte personalen. De har var sin larmknapp också.
- Hur många är det som jobbar nu? - Fyra, fem.
- Samla dem i mötesrummet. - Lugnt och fint...
- Nu kör vi. - Ner på golvet!
Ner på golvet! Stanna där. Inga hjältar. Inga problem.
Gör som de säger, snälla. De har min familj.
Ingen rör larmknapparna. Lägg er på mage.
Kom ihåg att det är de röda buntarna, med tjugopundssedlar...
- Ta de röda buntarna. - Vi vet.
Vi gör grovjobbet medan ni sitter där och dricker te.
Vi är bara uppspelta.
Det är här det händer.
Nu kör vi.
Hallå?
Hallå? Hallå?
- Hör ni mig? - Vi har tappat bort dem.
Oroa dig inte. De ringer igen när de är klara.
Ring dem om du hör nåt på polisradion.
Okej.
Vi får hoppas att den fungerade.
Mark... Hej. Jag ska hitta nåt att ta loss er med.
Mr Fairfield?
- Kom igen! - Mark?
- Hallå? - Vänta bara lite.
Lynn? Är det nån hemma?
Jag kommer upp.
Lynn?
Lynn...?
Herregud...
- Har du sett mitt ansikte? - Vem är du? Vad händer? - Lynn?
Det blir problem. Jag vill inte göra det här.
- Vad då? - Det här!
Var lite anständig.
Vad har du gjort?
Han kommer inte att gilla det här.
Vi ska kalla dig...
...Älskaren.
Elaka gosse...
Vi har ouppklarade affärer, du och jag.
Du kan inte slå folk med slagträn hur som helst.
Nån kan bli skadad.
Va?
Hjälp! Hjälp!
Snälla, hjälp mig!
Fan!
Du sa att du hade gjort dig av med det.
Jävla grej. Du förstörde mitt liv, men nu kan du hjälpa mig.
Nej. Fan. Var är pilen?
Fan!
Nej!
Fan... Hjälp!
Ja?
Nej, han mår bra.
Nej, ingenting. Vad händer?
Okej. Vi ses snart.
Personalen sitter i valvet. De fick en rejäl hacka. Vi gjorde det.
Vem är där uppe?
Det är inget. Jag tar hand om det.
- Jag börjar förlora medvetandet. - Blunda och tänk på pengarna.
Sluta. Sluta!
- Jag kommer inte att klara mig. - Var inte dum.
Jag känner hur glaset skär sönder mig inifrån.
Hjälp mig till trädgården. Jag vill se trädgården.
Vi kan inte göra det, det vet du. Försök vila lite.
Ett, två, tre...
För en månad sen satt jag inne.
2164 dagar.
Jag ska inte tillbaka dit. Jag var svag.
Jag gjorde inbrott i ett hus, när nån kille hoppade ut.
Jag skar honom i halsen.
Det var okej.
Men en liten unge hade sett alltihop.
Jag tänkte: "Det är bara en unge."
"Han är harmlös."
Hans vittnesmål satte dit mig.
Bara så du vet så är jag väldigt motiverad.
Din jävel!
- Jag ska döda dig! - Är du väldigt rädd?
- Ja. - Vänta bara tills jag kommer ut!
Jag vill inte dö.
- Då är vi två. - Släpp ut mig, Shane!
Dödade han nån?
Svara.
- Ja. - Vem?
- Jag vet inte. - Släpp ut mig!
Jag såg hans pappa dö.
Vi var bästa vänner.
Vi var i armén tillsammans.
Två tjänstgöringsperioder.
Han hade cancer.
Jag såg honom tyna bort.
Mot slutet bad han om att det skulle ta slut.
Det finns ingen värdighet i det. Vem fan vill ha det så?
Så till slut lade jag en kudde över ansiktet på honom.
Det var en välgärning.
- Släpp ut mig! - Han kommer inte ut på ett tag.
Nej.
Berätta en rolig historia.
- Va? - Vad som helst.
- Jag kan inga. - Jo, då. Snälla.
Tänk inte för mycket. Du kommer på nåt.
Kör.
Det är två guldfiskar i en skål.
En vänder sig till den andra och säger:
"Om du kör sitter jag bredvid."
Då så.
Vad då?
Stick, då.
Shane, snälla!
Tack.
- Nej! - Vi måste gå.
Stanna där.
Kom hit.
Jag är rädd.
Jag har gjort tvivelaktiga saker.
Tänk på dem du älskar.
Kom nu.
- Vad var det du sa? - Snälla, hjälp! Harvey är...
Ner på golvet!
- Lägg er ner! Titta inte på mig! - Nej, nej, nej...
- Rör dig inte. - Nej!
Den dumme jäveln är inlåst på vinden.
- Håll käften! - Det finns en flicka också.
Hon har sett hans ansikte och vet vad han heter.
Håll tyst! Ligg still!
Vad är det du säger?
Om han åker fast kommer han att tjalla.
Vi lämnar honom där så länge. Vi måste ta hand om henne.
- Det är bara en liten tjej. - Jag gillar det inte heller.
Jag tar hand om henne om du tar hand om dem.
Alla måste dö.
Du ser ut som fan.
Vi tömde allt. Ingen har en aning. Inte på flera timmar.
- Det är tack vare dig. - Vad roligt.
Det finns en flicka här som vi inte visste om.
Hon vet för mycket.
Vad väntar ni på? Ta pengarna och stick.
Det finns en kvinna som ni måste ta hand om. Lucille.
Säg inget till Callum.
Jag förstår. Jag ska hitta henne.
Om du ser flickan skjuter du henne.
Okej? Gör det för oss. För stöten.
- För Lucille. - Bara gå. Gå.
Vi hade det bra, eller hur?
Titta där uppe. Jag går ut.
Tänk. Kom igen.
Vem är det? Öppna luckan!
Öppna luckan, för helvete!
Vem är det? Öppna luckan!
- Öppna luckan, för helvete! - Jag kommer.
Släpp ut mig!
- Vad fan sysslar ni med? - Vänta lite.
- Släpp ut mig! - Vänta lite.
För helvete!
Kom igen!
Släpp ner mig!
Kom ner då, din dumme jävel.
- Har du dödat flickan? - Hon gömmer sig.
Vad gör du här då? Hon måste dö.
- De måste dö allihop. - Shane säger nej.
- Glöm Shane... - Shane säger nej.
- Du vågar inte, va? - Men du gör det?
Ge mig geväret, så tar jag hand om det.
Hjälp till lite. Tänd en brasa.
Vi röker ut henne.
- Hur mycket fick ni, förresten? - Hur mycket som helst.
Bra gjort.
Fan också!
Hjälp! Hjälp!
Gör mig inte illa...
- Vem är du? - De tänker döda dig. Spring!
Vilken jäkla röra.
Planen var perfekt, men du lyckades ändå förstöra alltihop.
- Jag hade rätt om dig. - Jag tog över. Jag var tvungen.
Vänta. Du borde veta att det finns kameror i hela huset.
En där uppe. Jag har spelat in alla våra samtal.
Lägg ner pistolen nu!
Okej. Allt är som det var.
- Gå och spela offer igen. - Jag vet precis hur mycket vi tog.
- Jag vill ha min andel, annars... - Visst.
Branden kommer att dölja de flesta av dina misstag.
Men först...
...måste du ta hand om det där.
- Stanna där! - Ta det lugnt...
Stå still!
Herregud...
Vilken hemsk soppa.
Det skulle vara så enkelt. Ingen skulle bli skadad.
Jag ville bara leva livets goda dagar på en båt utan några skulder
- utan den där galna kossan och hennes misslyckade son.
Det här är ditt fel.
Lynn...
Du behöver inte sikta på mig med den där.
Du kan lita på mig.
Jag vet inte vem jag litar på längre.
Vi måste härifrån nu.
Det får inte plats mer.
Jag kan följa med. Vi kan åka till Rio.
- Vill du verkligen det? - Jag vet inte.
Du hade rätt.
Du har en framtid.
Och nu har jag också det.
- Du måste åka nu. - Berätta igen.
Vi var bundna, vi såg ingenting, de började slåss, det började brinna
- vi lyckades ta oss ut i tid och du var aldrig här.
Men... vad ska du göra med...?
Mark... Kelly vet vad hon gör.
Vi klarar oss.
Jag lovar.
Hej då.